3 JUNI FÖRSTAINSJUKNANDE FRÅN VM2-VIRUSET
9 JUNI 83 PROCENTAV EUROPAS BEFOLKNING SMITTAD
14 JUNI VM2 NÅR JAPAN
23 JUNI VM2 I GUTHRIE CENTER, IDAHO
25 JUNI VM2 SPRIDS I HELA USA
ÖVERLEVARE
KARANTÄNOMRÅDE
24 JUNI ARMÈN FÖRSTÖR TRAFIKLEDER
EMP-BOMBER DETONERAS
ELEKTRONIK BLIR ODUGLIG
SISTAFÖRSÖK TILL ISOLERING
ETT HALVÅR SENARE
- Vi borde stannat i stugan. - Och svultit ihjäl?
- Vi måste få veta hur det går. - De har väl ett botemedel nu?
Eller så är alla döda.
Hallå!
Alla är borta.
Kevin! Gå inte in där.
- Nån mat? - Inget.
Kolla. En varuautomat.
- Ni gör för mycket oväsen. - Sch!
Slå bara sönder den.
Killar...
KIlar. KIlar!
Kevin!
Skit!
- Kom nu! - Kom!
Spring, Kevin!
- Håll er borta! - Kom, den här vägen!
- Hjälp mig! - Kom! Vi måste härifrån!
- Kevin! - Hjälp!
Åh, Gud! Hjälp!
Spring, Ramona! Stick!
Stanna där!
Är du oskadd?
Ramona.
Kev.
Ge inte upp.
Han lever, Billy. - Kämpa på.
- Vi måste gå. Håll dig borta. - Nej!
- Han kommerförändras. Kom! - Kämpa på.
Kämpa nu.
Kevin?
- Ramona... - Ledsen för din vän.
- Du borde inte titta. - Vad ska ni göra? Han lever.
Nej!
- Så äckligt. - Titta bort nu.
- Hej, jag heter Henry. - Vänta. - Är ni skadade?
- Nej. - Är ni bitna?
- Kom zombierna nära er? - Jag vet inte.
Sträck på ben och armar, är ni snälla.
Bara en rutinkoll.
Sätt igång!
Sträck ut armarna. Jag kollar efter bett.
- Ser du några bett? - Inte än.
Kan du dra upp byxbenet? Bra.
Du är ren.
- Jag heter Mack. - Billy.
- Hon heter Ramona. - Hej.
Vi har inte träffat nån levande på länge. Han heter Henry.
Julien. Cassie.
- Vi måste sticka. - Ja.
En av våra regler. "Ständigt på väg, ensamma som moln."
Från Wordsworth.
- Var kommer ni ifrån? - Kevins pappa hade en stuga.
Vi tänkte vänta där tills allt var över.
Tja, allt är över, fast inte på det bra sättet.
- Ni borde komma med oss. - Nej!
- Billy... Vi måste göra en sak. - Förfarligt.
Nej! Jag har känt honom sen collegetiden.
Jag beklagar. Men vi måste...
Min bäste vän ska inte ligga där.
Han kunde levat om ni inte irrat runt som idioter.
- Du dödade min bäste vän! - Han är inte Kevin längre.
Förlåt. Jag menade inte det.
- Vad hette er vän? - Kevin Anderson.
- Var bodde han? - Evansville.
Vi är inte trygga här. Vi blir zombies om vi stannar. Kom.
Vill du dela Kevins öde? Kom nu.
- Hur långt bort är hamnen? - En eller två dar.
Titta.
Vad ska pilen betyda?
- Bågskyttar. - Måste vara en grupp före oss.
Det är teorin. Vi har sett dem sen vi var i Kansas.
- Är ni från Kansas? - Vi reste förbi, från östkusten.
Vi ska till Catalina.
- Ön? - Ja. Armen rensade där.
- Det är en bosättning nu. - Tror vi.
- Vi vet. - Vi två vet inget.
Vi hade en radio som dog. Kevins bil funkade inte.
EMP-bomberna. Atombomber upp i atmosfären.
De slog ut all elektronik, för att spärra zombiernas väg.
Det blev inte så lyckat.
Jävlar.
Städerna brinner. Inget hindrar dem.
Man vänjer sig.
Oj, kolla.
Jag har inte sett en hund på fera månader. - Kom, vovven!
- Vovven! - Vi kan inte ta med en hund.
Jo. Vi tränar den att inte skälla på zombier.
Julien, du vet att vi inte kan. Kom.
Byracka.
Måste stanna.
Du följer med mig. Du är min kompis.
- Kompis? - Kisskompis.
Okej.
Ledsen för förut.
Hade vi kommit tidigare kunde jag kanske räddat honom.
- Det var inte ditt fel. - Det hände så fort...
Det gör det alltid. Därför går vi aldrig ensamma.
- Inte ens för att kissa. Okej? - Menar du att de alltid?
Ja.
Pinsamt.
Bättre än att en zombie ser en med byxorna nerdragna.
Jo...
Jag är lite blyg.
Ursäkta. Stressa inte.
Vi går normalt inte in i städer. Där folk bodde bor zombier.
Men ni behöver utrustning, och vi nya strumpor.
Vi går dit snabbt och tyst.
Gör som jag. Stanna när jag stannar. Gå när jag går.
Var tysta, och framförallt, mycket uppmärksamma.
Gissa vem. Kolla.
"Jag narrar inte dig då jag säger hundar älskar mig"
- Wordsworth? - Ogden Nash, faktiskt.
- Uppmuntrar du den? - Nej.
Jag tappade ett kex. Han var hungrig...
Sluta. Hans skall kan bli vår död.
Vi tar utrustningen och sticker.
Var alerta och tysta. Ramlar man är man död.
- Eller odöd. - Vi fydde enkelt.
De var gamla, tröga. Färska är snabba.
Ser ni en löpare, ropa. De är de värsta.
De är snabba och farliga.
- En hasare. Verkare ensam. - Varför dödar du den inte?
Döda de långsamma lockar bara till sig ferzombier.
Kom!
Lugn! Vänta.
- Där. Perfekt. - Vet inte. Många gömställen.
Vi gör det tyst och snabbt.
- Vi är de tysta och dödliga. - Sch.
Verkar tomt.
Okej. Kom.
- Vad gör de? - Luktar efterzombier.
Några människor här?
- Hallå? - Tyst!
Okej, vanliga uppdelningen. Ni nya följer oss.
- Ska vi leta efter mat? - Vi har massor med mat.
Vi vill ha bra kängor och nåt som täcker era kroppar.
Hårdplast.
Ja, inget mjukt. De tuggar sig igenom det.
Men nåt lätt. Ju tyngre ju mer svett.
Ledsen. Det var jag.
Uppfattat.
- Varför inte ta cyklar? - Man blir måltavla för löpare.
Svårt att ta vapnen. Man hör dem inte. Vi har prövat.
Man kan väl städa även om det är världens undergång.
De tänkte väl: "Alla andra är väl döda."
- Är inte det slöseri med tid? - En smakfråga.
- Har nån sett storlek 7? - Men att sortera skorna?
- Jag går dit bak. - Vänta!
- Vi följer med. - Vi måste vara försiktiga.
Kan vara fullt med äcklen. Zombies förstår inte dörrar.
Minns du den där killen? Kirkman, ja.
Han på kafeet. Han letar efter kaffe, och öppnar bakdörren.
Typ 50 zombier väntade där.
Redo?
- Vad hände med Krkman? - Vad tror du?
- Vad letar vi efter? - Storlek 7, armekänga.
- Eller nåt sånt. - Du kanske passar för det här.
Den där är storlek 7.
Perfekt.
Kom igen!
Vi har sällskap!
- Det är en dörr där bak. - Spring!
- Ska vi ta lufthornet? - Ja.
Ge mig täckeld.
Skynda dig, Julien!
Vad tar sån tid?
Fort, Julien. Det ser illa ut.
- Det var vårt sista. - Varför går de?
De lockas av ljud.
Kom. Det distraherar dem inte länge.
Det här är sjukt! De dödar oss!
- Det är bra. - Nej! Vi återvändertill stugan.
- Vi kan ta mat... - Vi överlever inte där.
- Hur vet vi Catalina är säkert? - Min make sa det. Okej?
Vi kan diskutera sen.
- Nu hittar vi ett tryggt ställe. - Kom.
- Skriver du din journal igen? - Ja.
Vem tror du kommer läsa den?
I ljusa stunder: Mina barn. Jag har inga barn än.
- Och i mörkare stunder? - KIlen som hittar min kropp.
Hemskt.
Åtminstone finns nån kvar att hitta min kropp.
Vi är 26 kilometer från skolan. Vi kan nå ditt vid skymningen.
- Skolan? - Ett överlevarställe nära LA.
- Hur vet ni det är kvar? - Du är himla frågvis.
- Förlåt att jag inte vet allt. - Vi mötte folk på väg österut.
- De sa det var ett stort ställe. - Öster?
De hade hört om en säkerhetszon i Dakota.
Catalina trodde de inte fanns.
Hittade det.
- Vad? - Civilisation.
Vad är det?
Familjemiddag.
Michigan på sommaren. Tänk er. Den lukten... Fy.
- Slut på historien. - Ja, jag åt just.
Cassie, sa du att du hade en make?
Ja. Stu.
Stuie.
Tillförordnade vårdministern Stuart Anderson. Efter pesten.
De hade ont om läkare, han anmälde sig.
Han åkte med interimregeringen.
Jag och min bror Jake skulle ta nästa plan till Catalina.
- Vad hände? - Vi tar det en annan gång.
Det blev inga fer fygturer.
Jag hittade Jake och vi reste västerut.
Träffade Julien nästa dag.
Jag var fast i en läskmaskin i en affär. Tänk er.
Jo, jag kan tänka mig det.
Mack räddade oss nära Pittsburgh.
- Det var väl en överdrift. - Nej.
- Mötte Henry i Ohio. - Med 100 krossade zombier.
- Han letade efter fer! - De dödade min häst.
- Jävlas inte med min häst. - Vi ska hitta en ny nån dag.
Nog med melankoli nu.
Dags för efterrätten.
Jag sparade det bästa till sist.
- S Mores. - Ja!
Hej.
- Det där var faktiskt roligt. - Sånt hjälper.
Varför ville ingen säga vad som hände Cassies bror?
Det hände innan jag träffade dem. De råkade på en fock.
Vad är en fock?
Det händer sällan, men zombier kan bilda en fock.
Som en boskapshjord. alla följer varandra.
Av nån anledning valde de Jake som mål.
Dödade de honom i hennes åsyn?
Hoppas det, ärligt talat.
Cass tror hon såg honom röra sig när de drog bort honom.
Hon tror han förvandlades.
Det måste vara hemskt att tro han är där ute, som en av dem.
Ja.
Det är svårt att leva med.
Har du förlorat nån?
Inte sen pesten, nej.
Men...
Några år tidigare dog min fru.
Cancer.
Jag beklagar.
Det är hon.
Hon är söt. Hon verkar jättetrevlig.
Det var hon.
Hon fick mig att lova...
...att jag skulle leva för oss båda.
Det är därför jag gör det.
Du.
Oroa dig inte. Vi når Catalina.
Ja.
Vad är det?
Det är ingen zombie.
Det är Juliens hund. - Stick!
Kom hit fort!
- Varför gjorde du så? - Bort!
Hunden var en zombie.
Jag visste inte hundar kunde bli smittade.
Inte vi heller.
- Eldkastare, då? - Anta att du eldarzombien.
- Nu då? - Nu är den död.
Nu anfaller en brinnande zombie.
- Brinnare kallar vi dem. - Men till slut...
Krossa huvudet så behövs inget "till slut."
- Vad tror ni om det? - En krypskytt var där.
Vi kollar.
Absolut.
Finns det några människor här?
30-06-patroner.
Det finns mer zombier här en vår vän där.
Vi sticker.
MÄNSKLIG SÄKERHETSZON
Han verkar nått sitt bäst före-datum.
Strunta i den. Undvik uppmärksamhet.
Redo? Kom.
Död zombie, skjuten.
- Var är alla? - Har vi tur, gömda i husen.
Om vi har otur, då?
- Det luktar jätteilla här. - Ja, zombies.
Några människor här?
- Känns fel... - Är nån här borde vi sett dem.
- Ja. - Vi går dit.
Jag vill tillbaka till stugan. Kom, Billy.
- Hallå! - Lugna ner er.
- Tycker vi borde sticka. - De är här.
- Är du säker? - Ja.
- Bara... - Ja.
Sista bosättningen före Catalina. De är här.
Du.
Vet inte. Känns illavarslande där med.
Det var en ingång.
Vi borde gå.
Övergav de stället?
Vem skulle överge sån här lyx?
Leta efter dokument, anteckningar, allt sånt.
Det är en fälla!
De kommer in!
Mot dörrarna!
Mack!
- Ta erfram! - Billy! Hjälp Billy, killar!
Billy!
Billy! Det räcker!
- Ramona! - Henry! Hjälp mig!
Henry!
Reträtt!
Ramona!
- Billy! - Billy!
Hjälp mig! Hjälp mig!
- Billy! - Spring!
Hjälp! Hjälp mig!
- Stäng dörren! - Kom!
Ramona.
Det var en zombie, så jag dödade den.
Jag är ledsen.
Va?
Var är Billy?
Ledsen. Vi blev åtskilda.
Vad menar du? Ni är fyra.
Jag borde hämtat honom.
Det är klart! Övergav ni honom?
Vi försökte, Mack. Vi gjorde det.
Det kunde gått värre. De väntade på oss.
- Det är omöjligt. - Det var en fälla. Vi hade tur.
- De gömmer sig aldrig. - Vem bryr sig?
Hon har rätt. Vi sticker bara härifrån.
Vi hämtar andan.
Hur kan nån så stor inte vara andfådd?
Jag pratar inte så mycket som du.
Mår du bra?
Känner mig avtrubbad.
- Fan också! - Va?
Jag tappade hårborsten.
- Vi skaffar en ny. - Men jag vill ha mina saker.
- När vi når Catalina... - Tänk om alla är döda?
Det här är vansinne, Mack.
Vi kommer alla dö på väg till Catalina.
Jag har inga planer på att dö.
Det har man aldrig, Julien.
Du är bara trött.
Du har rätt.
Jag är trött på allt det här.
Vad står på?
Jag är bara trött.
Det ordnar sig.
Vet du varför jag vill till Catalina?
Ett: Inga zombier.
Två: Inga zombier.
Tre: Jag vill duscha.
En toa man kan spola. Varmt vatten från en kran.
Inte vatten man värmt över en brasa.
Och bada direkt efter duschen. Helst tillsammans med en tjej.
Jag vill inte mycket, bara...
Ett litet hus, en trädgård.
Judith och jag odlade tomater. Skulle vilja göra det igen.
Och jag...
Jag saknar min häst.
- Det måste varit en stor häst. - Ja.
Jag vill till var som helst utom här.
Jag vill inte dö som Billy och Kevin.
Ta fram kartan, Julien. Nu går vi.
- Vi tar väl vägen västerut där. - Vi kan gena förbi husen där.
- Och sen hamna på vägen. - Ja.
Det blir mörkt om några timmar. Kom.
Vi vill så långt härifrån som vi kan.
Kolla där.
Det kunde vara mycket värre för oss.
Hur långt måste vi gå?
Vi kanske går fel.
- Jag skojar. Det är rätt. - Ser ni röken där? Kolla.
- Huset verkar brinna. - Jag ser nåt som rör sig.
- Vad tror du? - Ser ut som en människa.
- Kanske bågskyttarna. - Ska vi hjälpa dem?
Kom.
- Hallå! - Hallå där!
- Hallå? - Inte så fort.
Cassie!
Kom.
- Vi förlorade två. - Snart fer. Kom!
- De flankerar oss! - Cassie! Henry!
- Tyst! Ni lockar dem hit. - Sista chansen. Vi sticker.
- Var är de? - Vet inte.
- Vad tror du? - Vet inte.
Tack för att du hämtade mig.
- Han kommer! - Distrahera!
- Va? - Distrahera honom.
Kom hit, du!
Henry!
Se upp, Henry!
Önskar jag hittat den tidigare. - Jävlar, vad ful du är.
Vi sticker.
- Vart ska vi? - Vi har ett gömställe.
- Inga följer oss. - Banks distraherar dem.
- En man mot 100 zombier? - En tjej. Hon klarar det.
- Hur många är ni? - Tre.
Vi är nära. Se upp för snubbeltråd.
- Det är rosetter på dem. - Är det bra?
Zombier vet inte vad rosetter är.
Tack för hjälpen, men vi måste hitta dem.
- Tror du ärligt att de lever? - Ja. Vi slog oss fram i 300 mil.
- Det var långt. Myrah. - Julien.
Hej, Julien.
De vill tillbaka. De hartvå till.
- Då dör ni. - Det är fler än vi trott. Skynda.
- Nu är vi nära. - Vill du leta, följer jag med.
Så länge jag lever.
Okej. Förfan, Cass, var är du?
Vi gick i staden till färjan. En jättefock av de döda kom.
Catalina sägs skicka en färja nån gång i månaden.
Hörde det österut. Tog ett slag att nå hit.
Oss tog det ett halvår.
Vi söker en väg runt de odöda. Så många.
- Vi undviker städer. - Smart. Vi är från Chicago.
20 poliser och brandmän, med vapen. Bara vi är kvar.
- Svårt. - De skulle levat om de lyssnat.
Östra rutten är full med odöda. Förorterna fick ni uppleva.
Vi kan gå här, undvika där, sen söderifrån.
- Tar minst två dar. - Och vem vet hur det är där?
Nordvästra rutten, då?
Vi har spanat där. Många odöda, men antagligen rätt val.
Det måste ske fort. Inga vapen, döda bara de som anfaller.
Men klarar ert team det? Ni kan vänta, låta oss skicka hjälp.
"Team"? Mina vänner klarar det. När vi hämtat de andra.
Den inställningen blir er död.
Vi såg hur ni skötte er där. Vi tror inte ni klarar det.
Vi dör inte för folk utanförteamet.
Det är enkelt. Lever de, går de den vägen.
Vi går dit, sen får ni reda er själva.
Tack för tjänsten.
Då så.
Det området oroar mig mest. Många av de döda där.
- Du kan bara säga zombier. - Ja.
Trånga gator. Utsatt. Gör som vi säger ellerfölj inte med.
Vi hjälper er.
Okej. Det blir en stor dag. Nu borde vi sova.
- Mitt team håller vakt. - En fråga, bara.
Vi har hittat era pilar. Varför bågar?
De ärtysta. AIla andra tar kulor, men inte pilar.
- De festa kan inte skjuta dem. - Vi tillhör ett bågskytteslag.
- Han är vårtränare. - Jaså.
Sov gott. - Kom, tjejer.
Ska jag ta över så du får sova?
Vi har ett system. Ta med utomstående funkar inte.
Ni behöver det inte längre imorgon.
Det är i alla fall planen.
"Möss och människors listigaste planer blir ofta fel."
"Går ofta i stöpet." Så skrev Burns, alltså.
I dikten.
Vill du charma mig med poesi under apokalypsen?
Funkar det?
Det var inte ett nej.
Hoppas det är en satellit, inte rymdstationen.
Lägg dig och sov, Julien. Du kommer behöva det.
Du, kolla! Vad är det?
En satellit, kanske. Jag vet inte.
Ibland är världens undergång vacker.
Vi måste hitta nånstans att sova. Imorgon blir hektisk.
Banks gårförst. Sen jag, sen Sara och ni.
- Minns ni handsignalerna? - Titta. Vänta. Gå fram. Hjälp.
Döda bara odöda som är ett hot eller ser oss.
- Vi fick slut på kulor. - Bra. Då frestas ni inte.
- Inte mitt perspektiv... - Spara pilar.
- Hämta pilar när det går. - Vi kommer behöva dem.
- Tror du de klarade sig? - Mack fixar det.
- Vi borde återvända. - Nej, vi går mot ön. Dit går de.
Når vi ön kommer andra vara där.
Hoppas det.
Jag menar, min make.
Ja.
Det är bara att vi två blivit...
...vänner, och jag vill inte... - Visst.
Du blir ju glad när du träffar honom?
Ja, men jag vill inte ändra nåt...
Då blir jag också glad.
Redo, Banks? Nu!
Det är sju, utspridda. Några tittar hitåt.
- En drop-and-stop går nog. - Vad?
- Skjuta den längst bort. - De går dit, vi slinker förbi.
Slår vad att jag träffar första gången.
Och jag vinner.
Kom!
Åh, toaletter!
- Ja! - Julien! Vad gör du?
Är jag biten!
Zombier! Iväg!
Dit ner! Till lastbilen!
In med er!
Vapnet verkar intakt. Det är bra.
Vi kanske kan hitta ammunition.
Pst!
Inte mycket här.
Bingo.
Jag vill ta det med oss.
För tungt.
Snälla?
Mack!
- Du borde skriva vidare. - Va?
Fortsätt journalen, lova det.
- Hur så? - Titta.
Skriv ner det här: Julien, Seattle, Washington.
Nej, nej.
Gjort är gjort, Mack.
Macbeth.
- Och snart... - Vi måste vara tysta.
Jag kan distrahera dem. Tills...
- Bra ide. - Nej, nej, nej!
Gör det inte svårare, Mack. Hitta Cassie och Henry.
Ta ertill Catalina, och lev.
Sch.
Det är över.
Julien! Julien?
- Julien... - Håll honom!
Han förvandlas.
- Håll honom. - Julien!
Håll honom!
Hjälp!
Okej.
Bind honom!
Förlåt. Förlåt.
Gör det.
Jag kan inte...
Ramona. Ge mig hans machete.
Bakom dig!
De blir smartare.
Kom!
- De går. - Okej. Då går vi.
Kom, Mack!
Där!
Det blir bara värre.
Vi är fångade, Henry.
- Vad är det? - Jag tror det är Mack!
- Kan vi ta oss till taket där? - Tror inte det.
Jag har en plan. Kom.
Cassie! Den här vägen!
Till båten! Den är där borta!
Genom grinden!
Skynda! De kommer!
alla in! Skynda, skynda!
Okej, den är låst nu!
Jag ser inga hål i gallren.
Om inte zombier lärt sig klättra, är vi nog trygga.
Så ni är bågskyttarna?
- Ja. Banks, Sara. Brockton. - Jag heter Cass. Henry.
Vi har beundrat ert arbete.
Var... var är Julien?
Han klarade sig inte.
Jag trodde Julien skulle vara här med oss.
Jag är ledsen, Cass.
Hörni!
"Färjan anländer på onsdag klockan 12!"
Vad är det för dag?
Julien hade vetat.
Jag har hittat nåt.
En massa instruktioner.
En karantänprocedur.
"Alla fyktingar" segregeras i en vecka."
Det är förnuftigt.
Det är mat här.
Åh, Gud.
Brockton! Här!
Herregud!
Gud!
Vapen! Banks, vakta fanken.
- Zombierna måste tagit sig in. - De festa är förvandlade.
Jag har aldrig sett en odöd dra iväg en människa.
Inte vi heller.
Vad var det?
- Vad? - Jag vet inte.
Nåt drar kroppartill containrarna.
Vad i helvete?
- Se upp! - Sara!
Henry! Hjälp!
Dra!
Är du oskadd?
Brockton, se upp!
- Jag kommer! - Vi tar Brockton.
- Cassie! - Jag behöver hjälp, Henry!
Kom, kisse, kisse!
Kom, kisse!
Mjau, bitch.
Henry! Se upp!
Henry!
Jag är inte färdig med dig, bitch!
Henry...
Henry!
Herregud.
Vad har du gjort?
Vi fick subban.
Ja.
Låt mig inte förvandlas.
Det ska jag inte.
Henry!
Kom igen, kompis.
Har nån sett en färja?
Vi är väl säkra på att den kommer?
- Jag hoppas det. - Den kommer.
Vad är det första du ska göra på ön?
Kyssa min make.
Och hitta ett nytt svärd.
Översättning: David Weman